Olen nähnyt kuolemaa. Olen nähnyt ystävieni, miesteni kuolevan.
Sitä ei tarvitse katsella montakaan päivää-
-ennen kuin se muuttaa ihmistä.
Meillä ei ollut ruokaa, patruunoita eikä talvivaatteita.
Jos sytytti nuotion, sitä ammuttiin.
Joka puolella oli ruumiita, kummankin puolen sotilaita.
Ja myös siviilejä ja kuolleita eläimiä.
Kaikkialla näkyi kuolemaa.
Kun kaveriin osui, ei ollut mitään mahdollisuuksia-
-pitää hänestä niin hyvää huolta, kuin olisi halunnut-
-varsinkin, jos vihollinen hyökkäsi tai oltiin liikkeellä.
Kestin sen hyvin-
-mutta minulla oli myöhemmin hyvin vaikeaa-
-koska tapahtumat palasivat aina mieleen-
-eikä niitä pysty unohtamaan.
TAISTELUTOVERIT
Seitsemäs osa ROMAHDUS
2. tammikuuta 1945 Ardennien metsä, Belgia
Easy-komppania lähti Bastognesta ajamaan saksalaisia takaisin.
-Lähdimme aamulla tätä reittiä. -Joten tulimme tätä metsätietä.
-Olemme tässä. -Älä tuupi!
-Älä inise, tai naulaan kartan päähäsi. -Puupää.
-Lähdetään. -Selvä. 2. joukkue liikkeelle!
Lähdin mielelläni poterosta. Marssiessa pysyi lämpimänä.
Tehtävämme oli tyhjentää Foyta ympäröivä metsä-
-ja sen jälkeen varmasti hyökätä itse kaupunkiin.
Konekiväärituli vei pari miestä noin kilometrin hyökkäyksen aikana-
-mutta muuten vastarinta oli vähäistä.
Hooblerin ja ratsumiehen kohtaaminen oli päivän kohokohta.
Seis!
Helkkari. . .
Kiitti.
Hoobler oli haaveillut Lugerista-
-ja kiersi kertomassa jokaiselle saaliistaan.
. . .ja putosi kuin perunasäkki. Upea laukaus, vaikka itse sanonkin.
-Ja sinähän sanot. -Niinpä. Pärjään pian Shiftyllekin.
Minä en ole kovin hyvä, mutta isäni ampui vaikka kärpäseltä siivet.
-Mitä se saku mahtoi puuhata? -Tiedusteli varmaan.
-Hevonen ei pidä meteliä. -Tai sitten hän yritti karata.
-Miten hevosen kävi? -Pötki pakoon. Kunpa se selviäisi.
-Kaivoitko jo poteron? -Kaivoin. Lähdin vain juttelemaan.
Onneksi noin hyvä ampuja on meidän puolellamme.
-Hei, Lip. Kiitos avusta. -Ei kestä, Shifty.
-Onko sinulla hetki aikaa, Lip? -On toki.
Auta häntä.
-Missä Dike on? -Jossain täällä.
-Osaatko sanoa yhtään tarkemmin? -En.
Olen koko päivän yrittänyt selvittää tilannettamme.
-Kaksi haavoittunutta. -Ketkä?
-Brown ja Stevenson. -Helvetti. Minne se Dike aina häviää?
En tiedä, mutta hän saisi pysyä siellä.
-Suut tukkoon. -Tukitaan.
Hei! Mikä hitto tuo oli?
-Partioko? -Olisimme kuulleet ääntä.
-Ehkä tarkka-ampuja. -Se ei ollut kivääri.
-Mitä näkyy, Shift? -Edessä ei ole ketään.
-Hoobiin on osunut! -Tarkka-ampujako?
Ei! Hän ampui itseään!
-Lääkintämies! -Mitä tapahtui?
-Jalka, perkele. . . -Mitä hän teki?
-Se vain laukesi. -Miksi panit ladatun aseen housuihisi?
-Helvetin helvetti. . . -En edes koskenut siihen.
-Mihin sinua osui? -Jalkaan.
Odota vähän, Hoob. Älä katso sitä. Ei hätää.
-Sattuu niin saatanasti. -Ei hätää.
-Lääkintämies! -Älä hätäänny.
-Kyllä tästä selvitään. -Pidetään hänet lämpimänä!
-Miltä se näyttää? -Näyttäkää.
-Onko meillä peitteitä? -Pääset sidontapaikalle.
-Jututtakaa häntä. -Älä hätäile, Hoob.
-Luulitko tätä sakun jalaksi? -Ei tämä ole kovin paha.
Laita tämä hänen päälleen.
-Kääritään hänet siihen. -Yritä jaksaa.
-Sanoitko, että olen hyvä ampuja, Lip? -Sanoin. Olet hyvä ampuja.
Sinä hypit lentokoneista. Olet kova jätkä.
-Pysy hereillä, Hoob. -Ei mitään hätää.
-Mitä me nyt teemme? -Miten sujuu?
En näe yhtään mitään. Hänet täytyy siirtää sidontapaikalle.
-Pysy tajuissasi, Hoob. -Lekuri. . .
Kutsu jeeppi, Perc.
Vaatteet peittivät verenvuodon. Emme ehtineet edes sidontapaikalle.
Luoti oli katkaissut reisivaltimon.
Ette olisi voineet mitään, vaikka olisitte nähneet sen.
Peli on sillä selvä, jos reisivaltimo katkeaa.
Menen katsomaan, että asemat on saatu valmiiksi.
-Lip. Missä Dike on? -Onko teillä asiaa hänelle?
Minusta hänen olisi pitänyt tulla kertomaan tämä.
Minä satuin olemaan paikalla ja päätin tulla itse.
Minulta kysyttiin tuhat kertaa, missä Dike on-
-ja kyselin sitä välillä itsekin.
Luutnantti Dike oli pitkiä aikoja ties missä.
Hän saattoi kadota tuntikausiksi.
Rivimieheltä sen olisi vielä sietänyt-
-mutta Diken piti olla komppanian päällikkö.
Me kunnioitimme kapteeni Wintersiä.
Moose Heyligerkin oli pätevä, mutta oma vartiomies ampui häntä.
Sitten tuli Norman Dike.
Komentopaikkaa on vartioitava tarkoin.
Dike ei johtanut huonosti. Hän ei johtanut ollenkaan.
Pataljoonassa suunnitellaan jotain-
-joten joudun olemaan paljon poissa.
-Onko kysyttävää? -On. Miten komppania ryhmittyy?
Toistaiseksi tavalliseen tapaan, mutta palaan asiaan. . .myöhemmin.
Minun täytyy käydä soittamassa.
Pannaan sitten toimeksi.
Diken ystävä divisioonassa lähetti hänet saamaan taistelukokemusta.
Komppania tuntui olevan vain riesa-
-josta hänen piti suoriutua päästäkseen ylöspäin.
-Kusessa ollaan. -Hyvä vain, että Dike pysyy poissa.
Pärjäämme ihan hyvin Potero-Normanista huolimatta.
Ehkä nyt, mutta huomasitko, että tuon mäen takana on kaupunki?
Siellä on saksalaisia, joilla on panssarivaunuja.
Meikäläiset haluavat takuulla sinne-
-ja arvaapa, kuka sinne saa mennä.
Tiedetään! Muista, kenelle puhut.
Ja päällikkönä on tyyppi, jolla on pää niin syvällä perseessä-
-ettei aataminomenaa erota nenästä.
-Morjens, ylikessu. -Terve, pojat.
Mitä tänne kuuluu, Muck?
Istuskellaan tässä vain perseet huurteessa ja ylistetään Dikea.
Niinpä niin. Luutnantti Dike. . .
Sanonpa vain, että minä en haluaisi tulla tänne täydennysupseeriksi.
Kaverit ovat tunteneet toisensa jo kaksi vuotta.
Taistelimme yhdessä jo Normandiassa.
Miten hän voisi tulla pystymetsästä johtamaan tällaista joukkoa?
Millä hän saisi puolelleen miehet-
-joita kovempia ja jääräpäisempiä konnia ei löydy koko Euroopasta?
Minusta hänen pitäisi ensin lampsia Berliiniin-
-ja hakea vähintään Hitlerin viikset.
Mutta oli miten oli-
-sovitaanko, että ette murehdi Diken takia?
Kaikki sujuu, kun jokainen hoitaa hommansa.
Terve sitten, ylikessu.
En uskonut puheitani itsekään, mutta se kuului tehtävääni.
En suojellut Dikea vaan pidin komppaniaa kasassa.
Dikessa on se vika, että hän on Yalen käynyt upporikas moukka.
Luoja varjelkoon meitä niiltä.
En saa vaihtaa häntä pahojen aavistusten perusteella.
Kenet edes pistäisin hänen tilalleen? Shamesinko?
-Olette hiljaa, kun minä puhun! -Hän on nähnyt liikaa sotaelokuvia.
Ette kuunnelleet käskynjakoa, paskapäät!
Peacock taas tekee parhaansa mutta ei pärjää taistelussa.
En antaisi hänelle edes joukkuetta saati sitten komppaniaa.
-Entä Compton? -Hän on ainoa hyvä vaihtoehto.
Buck on hyvä mies taistelussa, mutta-
-Easyssä on oltava yksi kokenut joukkueenjohtaja.
Samapa tuo, koska en pääse eroon Dikesta.
Tiedän kyllä, kenet haluaisit päälliköksi.
Mutta se ei ole enää sinun hommasi, Dick. Sinun on löydettävä joku.
Compton olisi meistäkin ollut paras valinta, jos Dikesta olisi päästy.
Mutta Buck oli vakavampi kuin ennen haavoittumistaan Hollannissa.
Hänellä oli Luger housuissaan.
Älkää te vain tehkö mitään yhtä typerää.
-Yritetään, Buck. -Olen tosissani. Ja sinä, Bill. . .
Minulla oli kova työ kouluttaa sinut edes noin hyödylliseksi.
-Jos teet jotain älytöntä. . . -Tiedän. Tapat minut.
Jos kaadut, tapan sinut toiseen kertaan.
Nähdään. Käyn katsomassa muitakin.
-Hullu-Joe McCloskey. -Mitä?
Hän maleksi aina Delanceyssä ja tuijotti ihmisiä.
Tiedän kyllä, kuka Hullu-Joe on. Miten hän tähän liittyy?
Buck on nyt samanlainen.
-Mitä?! -Hänestä tuli Hollannissa tuollainen.
Onko hän sinusta hullu? Hullu-Joe oli. Siitä se nimikin tuli.
-En minä niin väitä. Minä vain. . . -Mitä? Mitä sitten väität?
-Annetaan olla. -Mitä?
Näethän sinä itsekin. Hän on kireä kuin viulun kieli.
Hän on ihan kunnossa.
Hän ei säikähtänyt haavoittumista vaan sairaalaa.
Minäkin olen ollut siellä. Se ei ole mukava paikka.
Hän oli ihan oma itsensä, kun pääsi jaloilleen.
Buck Compton on kunnossa, usko pois.
-Olen tosissani. -Ei typeryyksiä. Perille meni.
-Perille meni. -Hyvä. George?
En tee tyhmyyksiä, Buck.
Keneksi hän meitä luulee?
Voiko tehdä mitään typerämpää kuin hypätä ehjästä lentokoneesta?
-Tuskin. -Sitä minäkin.
-Uin kerran Niagaran yli. -Niin varmaan.
-Ihan totta. Löin vetoa siitä. -Käytitkö tynnyriä?
En laskenut putousta vaan uin joen yli 16 km päässä siitä.
Siellä oli jo pirun vahva virta.
Ajauduin kolmisen kilometriä alavirtaan mutta pääsin yli.
Minusta se ei ollut mikään tyhmä temppu-
-mutta äiti ja sisko haukkuivat minut pataluhaksi.
-Epäilemättä, Muck. -Ja Faye.
-lhana Faye Tanner. . . -lho umpeen.
Heillä oli hyvä syy. Sinä olet idiootti.
Kuulin Hooblerista. Ikävä juttu.
Niin on, herra luutnantti.
-Onko tuo se Luger? -On.
-Mitä aiotte tehdä sille? -En tiedä vielä.
-Mistä olette kotoisin? -Huntingtonista Länsi-Virginiasta.
Huntington. . . En tunne paikkaa.
Mitä työtä teitte siellä?
Pidin veljen ja äidin kanssa matkustajakotia.
Entä isänne?
Hän kuoli auto-onnettomuudessa, kun olin kymmenen.
Sepä surullista.
-Miksi tulitte laskuvarjojoukkoihin? -Niistä oli juttu Life-lehdessä.
Siinä kerrottiin, miten kovaa koulutus on-
-ja että vain parhaat jaksavat loppuun asti.
-Halusin sotaan parhaiden rinnalle. -Kaipaatteko sitä?
-Mitä? -Huntingtonia.
Yritän totta puhuen olla ajattelematta sitä.
Mistä te. . .?
-Kapteeni Nixon? Herra kapteeni! -Mitä?
Huomenta ja anteeksi häiriö. Viesti divisioonasta.
Selvä.
Huomenta.
-Saimmeko häädön? -Tämä auttaa johtajapulmissasi.
-Saako Dike siirron? -Siinä en voi auttaa.
Joka rykmentistä valitaan yksi Bastognessa ollut upseeri-
-joka pääsee kotiin 30 päivän lomalle ja mainostamaan sotaobligaatioita.
Minut on näemmä valittu.
-Hieno juttu. Onneksi olkoon. -Kiitos.
-Mitä apua tästä on? -Se, että en lähde.
Halusin päästä Eurooppaan. Kukaan ei vain kertonut sodasta.
Minä en tee tällä mitään, mutta joku käy varmasti mielellään kotona.
Luutnantti Peacock, te todella ansaitsette sen.
-Onneksi pääsette kotiin. -Paras uutinen aikoihin.
-Hieno mies. -Kiitos. Tämä tuntuu tosi hyvältä.
-Alkakaa painua. -Kolme eläköön-huutoa luutnantille.
Hymyilkää kameralle. Kotirintaman henkeä on pidettävä yllä.
-Miksi? -Pirustako minä tiedän?
-Mitä Foyssa on vastassa? -Noin komppania panssarijalkaväkeä.
Heillä on ainakin yksi 88, jota ei ole vielä löydetty.
-Entä panssareita? -Kolme Tigeria.
Saanko poistua hetkeksi?
Miltäkö tuntuu, että Patton tuli apuun?
lhan hyvältä yhtä asiaa lukuun ottamatta.
Emme tarvinneet minkään vitun Pattonin apua.
Joe. Suokaa anteeksi.
-Anteeksi. -Tuon Patton-kommenttisi takiako?
Olen samaa mieltä. Mitä teet täällä?
-Haluan takaisin linjaan. -Saat mennä taakse toipumaan.
Menisin mieluummin takaisin kaverien luo.
-Selvä. Mene sitten. -Kiitos, herra kapteeni.
Joe Toye oli poissa kolme päivää.
Kaikki ilahtuivat, kun hän palasi, etenkin Bill Guarnere.
-Terve, Joe! Mitä sinä täällä teet? -Tulin katsomaan, että sinä pärjäät.
Pärjäänhän minä. Sidoin viime viikolla itse kengännauhanikin.
-Katsokaa, mitä löysin. -Joe Toye! Etkö kyllästynyt vielä?
-Pakenin sidontapaikalta. -Mihin sinua osui?
-Kuka tuo on? -Webb. Täydennysmiehiä.
Luulin jo unohtaneeni jonkun vanhan kaverini.
Joe sai käteensä muiston Luftwaffelta.
-Onko moni teistä loukkaantunut? -Sitä sanotaan haavoittumiseksi.
Ilmassa lentää niin paljon roinaa, ettei sitä voi välttää.
Melkein kaikkiin on osunut ainakin kerran, ja Alleyyn kahdesti.
Hän on hypännyt lasinsiruihin ja saanut perunanuijasta.
Bull sai Hollannissa räjähtävän vaunun palasesta-
-mutta George Luzilla on ollut moukan tuuria.
-Paraskin puhuja. -Ehkä meidät on siunattu.
Liebgott sai Hollannissa naarmun kaulaansa.
Tuo toinen ruipelo on Popeye, jota ammuttiin perseeseen Normandiassa.
Buckin leveämpään perseeseen osui Hollannissa.
Se alkaa olla Easy-komppanian tapa.
Lipton sai Carentanissa kaksi sirpaletta vaunun kranaatista.
Toinen osui naamaan ja toinen melkein muniin.
-Mitä munillesi muuten kuuluu? -Hyvää vain, Bill, kiitos kysymästä.
Suurin osa komppaniasta palasi 3. 1. Foyta ympäröiviin metsiin.
Muutama mies jäi vahvistamaan D-komppanian linjaa.
Hyvää jatkoa, neidit.
Oli hauska tutustua.
-Älä ryyppää liikaa. -Pidä varasi, jos hän tarjoaa tupakan.
-Ketä hän tarkoittaa? -Luutnantti Speirsiä.
Ronald Speirs, D-komppanian joukkueenjohtaja, oli jo legenda.
-Tuskin niissä jutuissa on perää. -Missä jutuissa?
-Speirs ampui juopotelleen miehensä.
Älä valehtele! Ei se voi olla totta.
Toisen jutun mukaan hän antoi tupakat 20 vangille ennen kuin ampui heidät.
-Kaikki 20 vankiako? -Minä kuulin, että heitä oli 30.
-Christenson. -Herra luutnantti.
-Olihan se teidän nimenne? -Kyllä.
-Mitä teette tässä? -Vartioimme etumaastoa.
-Naamioikaa asema vähän paremmin. -Dike sanoi, että se on turha vaiva.
Vai sanoi luutnantti Dike niin?
Unohdetaan se sitten.
Jatkakaa.
Maistuisiko tupakka?
Entä teille?
Palasimme metsään vanhoihin asemiimme myöhään iltapäivällä.
Ei jumalauta voi olla totta!
Joku pääsee hengestään.
Joku ykköspataljoonan kulli on paskantanut poterooni!
He taisivat paskantaa jokaiseen poteroon.
He tuskin viihtyivät maan pinnalla.
Tykistö oli ampunut vanhoihin asemiimme.
Joka puolella oli katkenneita puita.
Ei turhaa valoa eikä ääntä. Olemme jo lähellä.
Näin viholliset pellon takana Foyssa.
Tykkejä ei näkynyt, mutta tiesin, että niitä oli.
Tätä lohkoa on murjottu kasikaseilla. Ne on voitu kohdistaa juuri tänne.
-Ehkä heillä on jo uusi maali. -He vain odottavat.
-Mitä? -Että me palaamme asemiin.
-Ryhmitytään kauemmas. -Meidät käskettiin tähän.
Asemia on vain vahvistettava.
-Jos tykit on kohdistettu tähän. . . -Jäämme tähän, kuten Lipton sanoi.
Vahvistamme asemia ja pysymme tässä. Emme peräänny minnekään.
Eikö niin, herra luutnantti?
-Eikö niin, herra luutnantti? -Aivan. Hoitakaa asia.
Otan yhteyttä rykmenttiin.
Pannaan sitten toimeksi.
-Tästä saat. Haen vielä lisää oksia. -Kiitoksia, Lip.
Tykkitulta! Menkää suojaan!
Suojaan!
Menkää suojaan!
Ne on suunnattu suoraan tähän!
Menkää suojaan! Poteroihin! Suojaan!
-Menkää kuoppiinne! -Suojaan!
Suojaan!
Menkää suojaan!
Etsikää jostain suojaa!
Ajattelin jostain syystä itsenäisyyspäivän ilotulituksia.
Tein aina itse omat ilotulituspaukkuni.
Räjäyttelin multapaakkuja ja pulloja. Odotin sitä koko vuoden.
En ollut koskaan ennen nähnyt niin hirvittävää tulivoimaa.
En olisi nauranut, jos olisin nähnyt Joe Toyen.
-Tarvitseekohan joku apua? -Sakut odottavatkin, että nousisimme.
Pysykää poteroissa. Pysykää poteroissanne!
Pystytkö kävelemään? Etsi potero.
Täytyy päästä ylös.
Antakaa kypärä.
Auttakaa!
-Kuulitko? -Onko se Joe?
-Apua! -Taitaa olla.
Pysy siinä.
Matalaksi! Matalaksi!
Pysykää matalina! Pysykää poteroissa!
Apua!
Apua! Kuuleeko kukaan?
Täytyy päästä ylös. Täytyy päästä ylös. . .
Perkele. Tulehan siitä, Joe. Nyt mentiin, kaveri.
-Aioit päästä kotiin ennen minua. -Sinä et lähde minnekään.
-Kypärä! Anna kypäräni! -Anna sen olla.
-Kuuleeko kukaan? Apua! -Koeta kestää.
-Kuka siellä on? -Heff! Babe!
-Odota. -Auta minut pois täältä, Lip!
-Täytyy päästä poteroon. -Minä autan sinua. Minä autan, Joe.
Yritä jaksaa.
Hetki vain. . .
Oletko kunnossa? Tule pois sieltä.
Liioittelinko tässä naamioinnissa?
Tykkitulta!
Suojaan!
Vauhtia, vauhtia, vauhtia!
Guarno! Teihin osuu kohta! Äkkiä nyt!
Vauhtia, Bill!
Odota! Minä tulen auttamaan!
Ei!
Lääkintämies!
En nauranut enää toisen keskityksen aikana.
Lip!
Oletko kunnossa?
Pysykää matalina!
-Pysykää matalina! -Ylikersantti Lipton!
Ottakaa tilanne hallintaan. Minä lähden hakemaan apua.
Mitä vittua?
-Minne hän menee? -Tiedä häntä.
Ilmoita tästä pataljoonaan ja jsp:lle.
Lääkintämies!
Olkaa tarkkana! He voivat yrittää läpi.
-Miten täällä menee? Popeye? -Täydessä sakuntappokunnossa, Lip!
-Mitä voin tehdä? -Ota kiinni tästä.
Onko sinulla tupakkaa?
Voi kristus. Millä täällä pääsisi hengestään?
-Sinä lähdet ensin, Bill. -Miten vain.
Tänne! Viekää tuo mies.
-Vanha Guarnere jäi vihdoin kiikkiin. -Me viemme sinut.
Makaa siinä.
Sanoinhan, että lähden kotiin ennen sinua, Joe.
Lip.
Miten Buckin kävi?
-Luz, miten Buckin kävi? -Hän on ihan kunnossa.
Sinun pitäisi varmaan jutella hänen kanssaan.
Selvä.
Haavoittuminen oli saattanut muuttaa Buckia-
-mutta Toyen ja Guarneren näkeminen muutti varmasti.
Raportin mukaan Compton lähti linjasta paleltumien takia.
Ystävien menettämisestä ei puhuttu mitään.
Buck oli erinomainen johtaja. Hän haavoittui kaksi kertaa-
-ja sai maihinnousupäivänä Hopeatähden.
Hän oli kestänyt kaiken.
Luutnantti Compton.
"UCLA putosi loppuottelusta ehkä siksi, että sinä et pelannut."
"Opetat kaiketi rakastamaasi peliä nuorille sotilaille. "
"Tiedämme, miten innostava nuorukainen olet, miten sydämesi. . ."
Hän ei kestänyt nähdä ystäviensä silpoutumista.
Kukaan ei halveksinut häntä sen takia.
Terve, Bull.
Pidimme Buckia ainoana miehenä, joka voisi ottaa Diken paikan.
Terve, Muck. Etsin luutnantti Dikea.
Emme päässeet Dikesta millään, ja hän vain kävi kävelyillä.
Salama 6, Rosvo. Vihreä alue on nyt tyhjennetty. . .
Tyhjensimme Foyn itäpuolen-
-ja myöhemmin muun 506:n kanssa länsipuolen.
Vastarinta oli vähäistä.
-Meillä on kaatuneita. -Kolmetoista.
Minulla ei ole mitään syytä valehdella.
Se oli niin käsittämätön näky, että ette ehkä usko minua.
Mies tuli siihen ilman kypärää ja asetta:
"Lipton, ottakaa tilanne hallintaan. Minä lähden hakemaan apua. "
-"Kiillotan tammenlehväni. " -Luz!
-Tosi hyvin. -Terve sitten, pojat.
-Hyvää yötä. -Nähdään taas, Luz.
-Mitä asiaa? -Kaksi juttua. Matkit hyvin Dikea.
-Minusta se vaatii hiomista. -Se oli hyvä.
Mutta lopeta se. Älä puhu siitä, mitä hän sanoi minulle.
-Siitä ei ole hyötyä kenellekään. -Selvä.
Vitsiniekka.
Suojaan!
Luz! Luz! Tänne! Luz!
Nopeasti! Luz!
Pysy matalana! Äkkiä! Tule tänne!
Luz! Äkkiä nyt, Luz!
-Muck ja Penkala! -Mitä?
Muckiin ja Penkalaan osui!
Lääkintämies! Lääkintämies!
-Hashey! -Se osui hartiaan.
Nouse ylös siitä! Liikettä!
-Luulin, ettet sinä polta. -En poltakaan.
Poteroomme osunut kranaatti oli suutari.
Muckiin ja Penkalaan osunut ei ollut. Niin vain kävi.
Muck ja Penkala olivat hyviä miehiä.
Malarkeyn parhaat ystävät olivat juuri Compton, Muck ja Penkala.
Kaksi heistä oli kuollut viikon sisällä.
-Mikä on tilanne? -Linjassa ei ole hätää, ja ruoka tuli.
Selvä. Pysytään vain asemissa. Tämä voi helpottaa piankin.
Olimme illalla taas vanhoissa asemissa-
-ja huolissamme Malarkeysta.
Terve, Malark.
Sinähän halusit muistaakseni viedä pikkuveljellesi Lugerin.
Niin.
Voit viedä tämän hänelle.
-Onko tämä Hoobin? -On. Aioin heittää sen pois, mutta. . .
En minä tiedä.
Kapteeni Winters kysyi, haluatko mennä pataljoonaan-
-hänen lähetikseen pariksi päiväksi.
Sano, että pysyn täällä, kiitos vain.
Tule edes käymään ja hyvästelemään Buck. Hän pitäisi siitä.
Selvä.
Ole varovainen sen kanssa.
Pääseminen edes 50 m päähän linjasta teki ihmeitä sotilaan mielialalle.
Näin keskityksen jälkeen miehen kaivamassa poteroa paljain käsin.
Hän ei tajunnut kynsiensä repeytyneen irti.
Toimitin hänet äkkiä pois, meidän muiden takia.
Pelko on taistelussa myrkkyä. Sitä ei saa näyttää.
Pelko on tuhoisaa ja tarttuvaa.
Buck ei enää palannut entiselleen.
Hänen oli pakko päästä hetkeksi pois.
3. ja 9. päivän keskitykset olivat sodan synkimmät hetket.
Silti vain harva murtui-
-mutta pelko ja jatkuva paine voisivat vaikuttaa muilla tavoilla.
Pelkäsin, että mieliala romahtaisi.
Se olisi vaarallista etenkin taisteluissa-
-joita oli odotettavissa lisää.
Foyn sivustat oli tyhjennetty ja oli aika hyökätä kaupunkiin.
Kammosin sitä. Tiesin, etteivät kaikki kaverini selviäisi sodasta-
-mutta mietin jo, selviäisikö kukaan meistä.
Meidän piti hyökätä kärjessä-
-mutta minun mielestäni komppanialla ei ollut johtajaa.
Tein ennen hyökkäystä jotain, jota en olisi itsestäni uskonut.
Lip!
-En tiennyt, että sinäkin poltat. -En minäkään.
Partiokäsky D-komppanian luutnantti Speirsille.
-Mitä asiaa? -Foyssa ei juuri näy liikettä.
-Otatko kahvia? -Kiitos ei.
-Mikä Easyn tilanne on? -lhan hyvä. Otan itse 2. joukkueen.
Se on heikoin nyt, kun Toye, Guarnere, Muck ja Penkala menetettiin.
-Luotan miehiin täysin. -Hyvä.
Mutta en luota päällikköömme ollenkaan.
Luutnantti Dike on tyhjä asetakki.
Hän. . . Hän ei ole koskaan paikalla, herra kapteeni.
-Huomenna on. -Tiedän, että hän näyttäytyy siellä.
Mutta huomenna on tosi kyseessä.
Hän joutuu johtamaan ja tekemään päätöksiä ja. . .
. . .epäilen, että hän tapattaa monta miestä.
Kiitän, ylikersantti. Tämä riittää.
Sanoin sanottavani. Winters ei voinut auttaa.
Hän ei voinut erottaa päällikköä pelkän aliupseerin epäilyjen takia.
Tässä on 200 metriä avointa peltoa, joten edetkää nopeasti.
Kaksi konekivääriä antaa suojatulta.
1-komppania sitoo vihollista itäpuolella.
D-komppania on reservinä, mutta teidän täytyy edetä nopeasti-
-ennen kuin saatte epäsuoran tulen niskaanne. Onko selvä?
-On. -Luotan siihen, että hoidat homman.
-Suojatulta! -Pysytään liikkeellä!
Ei pysähdytä!
-Suojatulta! -Feuer!
Pidä ryhmä koossa, Shames!
Pysykää liikkeellä!
Sakuja näkyvissä!
Kolme meni tuonne!
Hetkinen! Missä Foley on?
Randleman!
Liebgott!
Missä hitossa 1. joukkue on?
-Seis! -Eteenpäin!
Easy-komppania! Seis!
-2. joukkue! Seis! Seis! -Jatkakaa eteenpäin!
-Ottakaa yhteys Foleyyn. -Eteenpäin!
-Eikö meidän pitäisi mennä suojaan? -Menkää suojaan!
-Easy punainen, Easy kuusi. -Punainen kuulee.
Odota, kuutonen puhuu.
Foley perkele! Takaisin tänne, niin näen teidät!
1. joukkue seis! Suojautukaa! Martin!
-Perässä mars! -Tullaan!
Feuer!
Vetäytykää! Vetäytykää!
-Voi saatana. -Eteenpäin!
-Herron, tule perässä. -Vetäytykää!
Pysy kannoilla. 2. joukkue pysyy tässä!
-Totelkaa Liptonia! Suojautukaa! -Miksi pysähdyimme?
Vetäytykää!
Odota, Rosvo. Annan kuutoselle.
-Mitä nyt tehdään, herra luutnantti? -En tiedä!
Antakaa Dikelle ja heti!
-Mitä nyt tehdään?! -Kapteeni Winters kutsuu!
Hyvä on! Foley ottaa joukkueensa. . .
Koukatkaa kylän ympäri ja hyökätkää selustasta.
-Emme voi jäädä tähän! -Pitäisikö meidän hyökätä yksin?
-Annamme tulitukea. -Olemme siellä aika yksin.
Me annamme teille tulitukea!
Alkakaa painua eteenpäin!
Teidän täytyy vastata kapteeni Wintersille!
Käsky kävi. Koukkaamme kylän ympäri ja hyökkäämme selustasta.
Ramirez, ota kaksi miestä. Suojautukaa pöydän taakse.
-Paskat! -Herrajumala.
Webb, eteenpäin! Mene suojaan!
Suojatulta!
-Perconte! Sain kiinni. -Suojatkaa minua.
-Miten kävi, Perconte? -Ne ampuivat perseeseen!
Pysy alhaalla.
-Näetkö, mistä meitä ammutaan? -Katon aukoista.
Olemme pelkkiä maalitauluja. Tästä on lähdettävä!
-Lähtekää eteenpäin! -Dick! Kapteeni Winters!
Et mene sinne! Olet pataljoonan komentaja! Tänne näin!
-Tiedän, että olet kiintynyt Easyyn. . . -Speirs! Tänne!
Ota komento ja vie hyökkäys loppuun.
Webb, tule pois! Olet ihan näkyvillä!
-Vetäytykää! -Alahan tulla, poika!
-Sinnittele, Perco. -Feuer!
Minä otan komennon. Lipton! Mikä on tilanne?
Komppania on levällään tässä. 1. joukkue yritti koukata-
-mutta jäi tarkka-ampujan tuleen.
Heittimet saavat hoitaa sen.
Sen jälkeen 1. hyökkää ja muut seuraavat minua.
3. joukkue eteenpäin, mars!
-2. joukkue päällikön perään! Alley! -Selvä!
1. joukkue eteenpäin! Eteenpäin!
2. joukkue ylös! Eteenpäin!
Jaloillesi siitä, saatana! Vauhtia!
Feuer!
-Alkakaa tulla! -Tulta!
-Feuer! -Suojautukaa!
Radio tänne!
-Herra luutnantti. -Lipton!
Katujengi ltem, Easy kuusi kutsuu.
-Mitä näkyy? -Panssareita ja paljon jalkaväkeä.
I-komppanian pitäisi olla toisella puolella.
-Ne pääsevät livahtamaan välistämme. -Totta. Odottakaa tässä.
Mitä jumalauta. . .?
Saksalaiset eivät aluksi edes ampuneet.
He eivät kai uskoneet silmiään.
Hämmästyttävintä oli kuitenkin se-
-että löydettyään l-komppanian hän tuli takaisin.
Saimme yli sata vankia. Loppu oli pelkkää siivoamista.
Siitä vain eteenpäin. Viedään ne latoon.
Istu siihen!
-Tarkka-ampuja! -Suojaan!
-Tänne, tänne! -Missä se on?
Pahus. En näe mitään.
Oikeanpuoleisen talon yläkerrassa.
Älä ammu ohi, Shifty. Nyt!
Tarkka-ampuja ehti tappaa neljä miestä.
Shifty esti enemmät tappiot.
-Kävikö pahasti, Perconte? -Kaunis haava. Suoraan perseeseen.
-Pitääkö se juttu Dikesta paikkansa? -Pitää.
-Taivaan kiitos. -Niinpä.
Olimme odottaneet hyökkäystä Foyhin melkein kuukauden.
Oli suuri helpotus, että se oli nyt ohi.
Moni uskoi, että pääsisimme Foyn jälkeen Mourmeloniin lepäämään-
-mutta se oli turha toivo.
Valtasimme kaksi päivää myöhemmin Novillen ja sitten Rachampsin.
Yövyimme Rachampsissa luostarissa.
Nukuimme sisällä ensi kerran kuukauteen.
Nunnien kuoro lauloi meille. Se oli taivaallista.
Miehet rentoutuivat. Pääsisimme vihdoin Mourmeloniin.
Aamulla kuulimme, että Hitler aloitti vastahyökkäyksen-
-ja jouduimme linjaan Haguenauhun.
Mutta sinä iltana emme vielä tienneet sitä, ja kaikki oli hyvin.
Yritin laskea, keitä komppaniassa oli jäljellä.
Belgiaan oli tullut 121 miestä ja 24 täydennysmiestä, yhteensä 145.
Sieltä lähti 63.
Guarnere haavoittui pahoin, ja Hoobler kuoli tapaturmaisesti.
Joe Toye oli menettänyt jalkansa.
Kaatuneita olivat Herron, Mellet, Sowosko, Kenneth Webb-
-Harold Webb, Alex Penkala ja Skip Muck.
Menetimme yhden hyvän upseerin, Buck Comptonin-
-ja yhden huonon, Norman Diken.
Saimme tilalle yhden hyvän, joten jäimme voiton puolelle.
-Mitä asiaa? -Ei mitään.
Palaan pataljoonaan ennen kuin se häipyy.
-Sinun tekee mieli kysyä. -Mitä?
Haluat kysyä, ovatko ne jutut minusta totta.
Sellaiset tarinat kuullaan aina silminnäkijältä-
-joka myös väittää kuulleensa sen silminnäkijältä.
Se ei ole uutta. Ehkä 2 000 vuotta sitten pari kenturiota pohti-
-katkoiko Tertius tosiaan karthagolaisvangeilta päät.
Se saattoi johtua siitä, että Tertius ei koskaan kiistänyt sitä.
Ehkä Tertius halusikin miesten uskovan-
-että hän oli Rooman legioonien kovin karju.
Herra luutnantti.
Miehet eivät piittaa niistä jutuista.
He ovat vain iloisia, että saavat taas päällikökseen hyvän johtajan.
Minä taas kuulin, että heillä on aina ollut luotettava johtaja.
Hän vei miehet metsään, rohkaisi heitä keskityksissä-
-piti henkeä yllä ja antoi päämäärän ja suunnan.
Hyvä johtaja toimii juuri sillä tavalla.
-Etkö tosiaan tiedä, ketä tarkoitan? -En.
Sinua tietenkin.
Olet johtanut Easya siitä asti, kun Winters lähti pataljoonaan.
Ai niin. . .
-Et ole ylikersantti enää kovin kauan. -Kuinka?
Winters anoi sinulle upseerin arvoa, ja Sink puolsi sitä.
Saat virallisen ilmoituksen pikapuoliin.
Onneksi olkoon, vänrikki.
Tuohan on 1. pataljoonaa.
-Hei! -Mitä sinä olet vailla?
-Kiitti vaan, kun paskoitte asemiimme. -Eipä kestä.
Hauskaa kävelyretkeä.
"Haavoittuneiden ja kaatuneiden lisäksi"
"Bastognessa kärsivät myös ne, jotka säästyivät sirpaleilta ja luodeilta. "
"Luulen, että jokainen sen kokenut"
"kantaa siitä saamiaan näkymättömiä arpia. "
"Ehkä juuri tämä liittää Easyn miehet niin harvinaisen tiiviisti yhteen. "
Kapteeni Richard Winters
Suomennos: Kai Laine
Mukailu: SDI Media Group
(FINNISH)